Повний «фарш» для ГМК
![](https://eutg.xyz/wp-content/uploads/2010/11/357.png)
Виставка-форум «Промисловість. Інвестиції. Технології», що відбулася в Кривому Розі вдесяте, стала демонстрацією оригінальних розробок учених і виробничників.
Уперше таку виставку криворіжці провели в травні 2003 року за підтримки декількох міністерств, профільних ВНЗ і регіональних органів влади. Відтоді вона щороку набирає масштабів, привертаючи заслужену увагу вітчизняних, зарубіжних організацій і підприємств.
У ювілейній виставці кількість активних учасників перевищила сотню, до українських експонентів приєдналися представники Росії, Польщі, Ірану з новітніми розробками в галузі науки і техніки, організації та розвитку бізнесу. Левова частка наукових і виробничих пропозицій стосувалася безпосередньо гірничодобувної, металургійної, машинобудівної промисловості.
Лазер обчислить пустоту
Чимало цікавих розробок представила проблемно-галузева лабораторія «Оперативний контроль і управління якістю мінеральної сировини» Мінпромполітики при Криворізькому технічному університеті. Очолює її заслужений діяч науки і техніки України, професор Альберт Азарян. Головне завдання лабораторії — розробка, виготовлення та впровадження пристроїв, що дозволяють визначити відсоток умісту корисних компонентів у рудах і мінералах.
На виставку співробітники лабораторії привезли близько 20 приладів, упроваджених на всіх шахтах і ГЗК Кривбасу, а також на Лебединському ГЗК в Росії й на Соколово-Сарбаївському в Казахстані. З їхньою допомогою можна визначити вміст магнітного й загального заліза в руді як у стаціонарних лабораторних умовах, так і під час технологічного процесу. Серед останніх розробок — система оперативного контролю ДЗМ-К (датчик заліза магнітного на конвеєрі). Її застосування забезпечує оптимальні якісно-кількісні параметри завантаження рудою кульових млинів, сприяючи максимальному добуванню мінеральної сировини з руд і продуктів переробки. Три роки тому систему впровадили на збагачувальних фабриках «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Найбільшу увагу відвідувачів виставки привернули прилади для каротажу (фр. carottage – дослідження гірських порід у свердловинах електричними, магнітними, радіоактивними, акустичними та іншими методами) і експрес-аналізу мінеральної сировини. Щоб досягти максимального результату, усі прилади об’єднали в багатофункціональну мобільну станцію «Кар’єр-Кривбас», що дозволяє проводити одночасно оперативний контроль над умістом заліза (магнітного й загального) у шарошкових і колонкових свердловинах глибиною до 1000 м.
— Уявіть собі величезний гірський блок 100 метрів завдовжки, на якому пробурено 300 свердловин, — розповідає старший науковий співробітник лабораторії Георгій Лісовой. — Станція «Кар’єр-Кривбас» під’їжджає до цієї ділянки й зондує свердловини. Коли зонд піднімається від дна до поверхні через кожні 10 сантиметрів (або за інших заданих відстаней), прилади фіксують уміст магнітного й загального заліза в свердловині. Дані виводяться на монітор у вигляді таблиці або графіка й зберігаються в електронній версії. Провівши моніторинг блоку, ми можемо видати достовірну інформацію про те, у якій пропорції містяться тут корисні компоненти. Після вибуху гірської маси технологи ухвалюють рішення, що робити з розвіданим блоком — відправляти руду на дроблення й наступну переробку на збагачувальну фабрику або на склади зберігання.
На відміну від інших відомих каротажних станцій, «Кар’єр-Кривбас» забезпечує точну прив’язку глибини свердловини й відповідного значення вмісту корисних компонентів, ідеальний збіг точок за глибиною свердловини із заліза магнітного й загального, каротаж обводнених свердловин і автоматичний запис усіх отриманих даних.
Для контролю над станом шахтних виробок, які стали головним болем майже для всіх гірничодобувних підприємств, розроблена мікропроцесорна система координації лазерного сканувального пристрою. Проблема пустот, що залишилися після добування корисних копалин, щороку загострюється, бо видобуток іде усе далі в глиб землі. На півторакілометровій глибині неможливо застосувати традиційні захисні заходи безпечної локалізації пустот на невеликих глибинах.
— За порожніми камерами весь час треба спостерігати, — говорить Георгій Лісовой, — оскільки через гірський тиск вони деформуються. У деяких випадках осідає стелина, і тоді високий тиск повітряної подушки із силою викидає у вільні «коридори» технологічне обладнання. При цьому можуть потерпіти і люди, які працюють неподалік. А за допомогою розробленої в нашій лабораторії системи можна опустити в порожню камеру на будь-яку глибину мікропроцесорну лазерну установку, яка просканує всю поверхню через кожні 0,5 градуса й помітить будь-які відхилення під час наступних контрольних вимірювань. У підсумку одержуємо у форматі 3D точне зображення камери й можемо будь-якої миті визначити, у якому саме місці відбуваються зміни поверхонь, а також скласти прогноз, до чого це може призвести через певний проміжок часу.
Для вимірювання відстаней у підземних гірських виробках (очисних камерах), до яких немає вільного доступу, застосовується ще один унікальний прилад — лазерний оптоелектронний шахтний далекомір. Завдяки невеликим габаритам він здатний «пройти» через отвори 30—40 см завширшки і «побачити», що відбувається в умовах високого забруднення рудничної атмосфери за наявності в ній суспензій води, пилу, вибухових газів.
Лазерна установка затребувана не тільки на виробничих об’єктах, у шахтах і кар’єрах, а й у структурах МНС. Насамперед — через загрозу деформації порожніх камер і обвалення ґрунту в житлових мікрорайонах міст і селищ, території яких колись були промисловими. Передбачаючи негативний розвиток подій у цьому напрямку, співробітники лабораторії зайнялися лазерною тематикою ще три роки тому. А сьогодні вони пропонують готове рішення для проведення необхідних досліджень, у тому числі в рамках майбутньої державної цільової програми з вирішення проблем підземного Кривбасу. Розробки запатентовані, прилади пройшли випробування на шахтах «Батьківщина», «Гвардійська» й у Сухій Балці. Проблемна лабораторія здатна забезпечити всі шахти й ГЗК України пристроями оперативного контролю й управління якістю мінеральної сировини на всіх етапах видобутку й переробки (закордонні аналоги коштують у кілька разів дорожче). Та коли вони будуть у гірників, залежить від рішення власників гірничодобувних підприємств.
Спецтехніка на колесах
Стахановські вагонобудівники презентували в Кривому Розі кілька нових моделей вантажного рухомого складу: вагон для перевезення рулонної сталі, критий вагон для паперу, хопер-цементовоз (його можна застосовувати для транспортування більш складного виду дрібнодисперсного вантажу — кварцитового піску), залізничну 80-футову платформу для контейнерів та інші новинки.
— З огляду на високий попит на піввагони підвищеної вантажопідйомності наше підприємство розробило модель, яка вигідно відрізняється від українських аналогів, — розповів Сергій Зеленський, начальник бюро маркетингу ВАТ «Стахановський вагонобудівний завод». — У новому піввагоні обсяг кузова — 85 кубометрів, вантажопідйомність — 70 тонн, що на 10 тонн більше в порівнянні з попередньою моделлю. Він придатний для перевезення як легковагих вантажів, так і великовагих, що розширює рамки його практичного застосування. Аналогічним шляхом ми пішли й під час розроблення двох нових моделей зерновозів. Поки ці новинки існують тільки у вигляді дослідних зразків, але як тільки одержать сертифікати відповідності, надійдуть у серійне виробництво.
На тлі новинок і серійних моделей стахановських вагонобудівників помітно виділявся транспортер для перевезення відпрацьованого ядерного палива з атомних електростанцій, що повністю відповідає вимогам захисту вантажу від несанкціонованого доступу й гарантує його екологічну безпеку. Основні замовники транспортерів — мінатоменерго РФ і наш «Енергоатом».
Стахановський вагонобудівний завод, який відзначив 45 років від дня пуску, добре відомий у СНД і далекому зарубіжжі. Починали тут із виробництва металоконструкцій, 40 тис. тонн яких покладено в тунель під Ла-Маншем. Потім освоїли випуск платформ, мінераловозів, а 2004 року — піввагонів і багатьох інших затребуваних моделей. Зараз підприємство випускає 700 вагонів на місяць, посідаючи за обсягами виробництва почесне 5-те місце серед держав СНД і 3-тє — в Україні. Крім того, серед вітчизняних вагонобудівних підприємств це єдиний виробник спеціальних транспортних систем, розроблених для перевезення залізницею негабаритних і великотоннажних вантажів — надпотужних силових трансформаторів, роторів і турбін для електростанцій.
Останніми роками завод сконцентрував зусилля на випуску піввагонів, найбільш затребуваних на всьому пострадянському просторі. З огляду на потреби дня, вагонобудівники поставили завдання розширити виробничі потужності й збільшити випуск до 12 тис. вагонів на рік. Акціонери підтримали таку ініціативу й висловили готовність інвестувати необхідні кошти в розвиток і модернізацію обладнання.
— Для реалізації задуманого необхідно придбати нове обладнання, підготувати додаткові ділянки фарбування й сушіння вагонів, набрати персонал, установити нові виробничі стенди, — уточнив С. Зеленський. — На декількох аналогічних підприємствах РФ уже є високотехнологічні стенди, які дозволяють за кілька годин переналагодити обладнання й випускати нову модель. У нас на таку операцію поки потрібно до трьох діб. З огляду на те, що за 24 години ми виробляємо до 35 вагонів, втрати на переналагодження можуть становити близько 100 одиниць. Тому перед конструкторсько-технологічним центром заводу стоїть завдання створити сучасну модель стенда.
До речі, пакет замовлень на 2011 рік на заводі цілком сформований. Це ще одне переконливе свідчення популярності його продукції й високого рівня довіри з боку споживачів.