Зиґзаґ невдачі
Станіслава Гончаренка, відомого не лише в Україні, а й за її межами винахідника пристрою «Зиґзаґ», залишили без обіцяної грошової нагороди за винахід.
«Зиґзаґ» прийшов на зміну не менш відомому «Спруту», який теж винайшли у Полтаві. «Спрут» дозволяв перекривати воду боржникам, не заходячи до їхніх квартир. Правда, ця операція забирала багато часу і була доволі складною. Спеціалістам «Полтававодоканалу» доводилося у підвалі розрізати стояк із водою і вже потім «запускати» туди «Спрут» – пристрій із двома відеокамерами та спеціальним приладом, який нагадував мініатюрну парасольку. Саме «парасольку» під контролем відеокамери «пускали» до відводу у квартиру боржника й розкривали, надійно перекриваючи воду. Потім доводилося знову заварювати стояк, а коли боржник «здавався», знову розрізати трубу й проводити ту саму операцію, але вже з видалення «парасольки».
Значно ускладнювало використання «Спрута» те, що в старих будинках стояки буквально «заросли» від часу й «Спрут» просто не пролізав у трубу. Більш того, заговорили про загрозу потрапляння інфекції у питну воду, яку могли занести під час перекриття води.
Винахідником пристрою «Зиґзаґ» є полтавець Станіслав Вікторович Гончаренко, відомий винаходами й раціоналізаторськими пропозиціями, які значно полегшують працю комунальників і дозволяють підприємству заощаджувати чималі гроші.
— До розробки «Зиґзаґу» мене підштовхнув досвід використання «Спрута», – розповідає Станіслав Гончаренко. — Я вирішив сконструювати пристрій, за допомогою якого у квартирах можна було б перекривати не воду, а каналізацію. Це не лише просто й безпечно, а й ефективніше. Адже коли у квартирі не працює санвузол, до сусідів не набігаєшся…
15 лютого 2007 року Станіслав Вікторович отримав патент № 20888 на корисну модель приладу «Зиґзаґ». Співавторами винахідника стали генеральний директор КП «Полтававодоканал» та головний інженер підприємства. Погодитися на співавторство Гончаренка змусила матеріальна скрута. Він не мав 35 тисяч гривень, які треба було сплатити за оформлення патенту, тож витрати взяло на себе підприємство, де працював винахідник.
«Зиґзаґ» почав свій переможний шлях у складі чотирьох бригад водоканалу, які фактично покінчили з боржниками не лише в Полтаві, а й майже у 200 інших містах України, куди полтавчан запрошували колеги. Приладом зацікавилися в Росії й Білорусі. Підраховано, що за чотири роки успішного використання «Зиґзаґу» водоканали повернули собі до шести мільярдів гривень боргу.
Не забули на підприємстві й про Станіслава Вікторовича. КП «Полтававодоканал» уклало з ним договір на десять років, за яким зобов’язалося щомісяця виплачувати винахіднику винагороду в п’ять тисяч гривень.
— Чотири роки поспіль гроші платили вчасно, — веде далі Станіслав Гончаренко. — Тепер у підприємства інший керівник, і мені заявили, що «Зиґзаґ» їм не потрібний, виплату грошей припиняють…
Коли 70-річний винахідник нагадав, що підприємство в односторонньому порядку не може розірвати договір, йому запропонували виплачувати… п’ятдесят гривень. І край!
— Винахідники в Україні не захищені від свавілля тих, хто використовує їхню інтелектуальну власність, отримуючи чималі прибутки, – із гіркотою говорить Станіслав Вікторович. І готує позов до суду. Щоправда, йому шкода, що доведеться судитися з підприємством, де працював майже півстоліття.