Комп’ютерне піратство: ризикує користувач
![](https://eutg.xyz/wp-content/uploads/2010/03/2838.jpg)
У 2009 році 84% українців користувалися вкраденими продуктами комп’ютерних технологій, у 2010-му їх кількість може зрости ще на 2—3%. Чи можна цьому запобігти і яким чином — про це в рамках державної програми «Дні інтелектуальної власності в Україні» йшлося на конференції у Львові «Ризики використання неліцензійного програмного забезпечення».
У так званому «списку 301», який щорічно складають у США торговці світовими високотехнологічними продуктами, українські компанії з продажу програмного забезпечення опинилися на останньому, третьому, рівні захищеності від піратських підробок. Нижче за Росію (68%), але вище за Молдову та Албанію, що ще сумніше. Це означає, що жоден сучасний високоінтелектуальний продукт нам за так не продадуть, оскільки він ураз може бути скопійований і неліцензійно розтиражований. Попри те, що відповідальність за комп’ютерне піратство передбачена законодавством України, згідно з яким можуть засудити до шести років ув’язнення.
Нині комп’ютерні користувачі не тільки купують піратські диски, а й усе частіше безкоштовно завантажують програми з сайтів Інтернету. Так, незалежний технічний експерт Денис Кудін (Запоріжжя), який має статус Microsoft MVP — найкращого фахівця в галузі інформаційної безпеки, купив на ринках Львова 10 дисків, протестував їх і показав присутнім на конференції: шість містили шкідливі програмні коди. Переважно так звані «трояни», які помітить не кожна антивірусна програма. Він також стверджує, що кожний четвертий веб-сайт може завдати комп’ютеру шкоди.
— Комп’ютерні пірати — це не просто зграйка заробітчан на контрафактних дисках, — запевняє представник Асоціації виробників програмного забезпечення (BSA) в Україні Владислав Шаповал. — Це угруповання кіберзлочинців, які використовують комп’ютери користувачів для масштабних ботнет-атак. Вони підключаються до заражених шкідливим кодом комп’ютерів і створюють в них віртуальні мережі, якими без відома власника можна керувати з будь-якої точки Землі, де є вихід у Інтернет.
Ще одна пересторога — компаніям, які хочуть заощадити на неліцензійних продуктах. Установлення контрафактного програмного забезпечення може відкрити хакерам несанкціонований доступ до конфіденційної інформації. Наприклад, дозволити викрасти дані банківських карт під час електронного переказу грошей. Тут міліція навряд чи допоможе: в мережі Департаменту захисту інтелектуальної власності Міністерства внутрішніх справ лише трохи більше сотні фахівців, здатних не заплутатись у «всесвітньому павутинні». Загальний же нагляд за дотриманням прав інтелектуальної власності в Україні здійснюють лише 20 інспекторів департаменту Міносвіти та науки.
Львів — друге після Дніпропетровська місто, де за сприяння некомерційної міжнародної організації BSA реалізовано цю освітню ініціативу. Дні інтелектуальної власності в Україні із залученням представників правовласників інтелектуальних продуктів та органів державної влади відбудуться в усіх містах-мільйонниках, а також у Одесі.