Локальні дії в глобальному масштабі
![](https://eutg.xyz/wp-content/uploads/2010/03/2834.jpg)
23 березня — Всесвітній метеорологічний день.
У ювілейний для Всесвітньої метеорологічної організації рік тематика святкування відповідна — «60 років служби в інтересах добробуту та безпеки людства». Кафедра гідрометеорології Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля (м. Луганськ) теж дбає про добробут. Правда, лише 5 років і в масштабах одного регіону — Донбасу.
Про перспективи молодої гідрометеорологічної школи розповідає завідувач кафедри, доктор сільськогосподарських наук професор Олексій Зубов.
— Олексію Ремовичу, фахівців-гідрометеорологів в Україні сьогодні готують тільки чотири ВНЗ. Причому донедавна їх випускали безперечні флагмани: Київський національний університет і Одеський державний екологічний університет — колишній Одеський гідрометеорологічний інститут. Не страшно було входити на ринок освітніх послуг із нуля?
— Наша кафедра дійсно одна з наймолодших в університеті. Звичайно, перевершити киян і одеситів з їхньою багатою історією й традиціями, науковими школами, лабораторною базою, нарешті, ми не можемо. Та й не ставимо це собі за мету. Ми намагаємося знайти свою нішу. От уже багато років майже вся Лівобережна Україна не має молодих гідрологів. Висококваліфіковані фахівці приїхали сюди за радянських часів за розподілом з того ж Києва або Одеси. Тож знайомитися з донбаською специфікою їм довелося вже на робочому місці. Тим часом дефіцит кадрів відчувається дуже гостро — навіть більше, ніж спричинений нинішньою кризою дефіцит робочих місць.
— У чому полягають особливості Донбасу, які вимагають спеціальної підготовки?
— Одна з найгостріших проблем регіону — водна ерозія. Її спричиняють потоки талих і зливових вод, які стікають сільськогосподарськими угіддями й згодом призводять до повеней. Тому своїм головним завданням ми вважаємо підготовку гідрологів і гідрохіміків, здатних досліджувати, прогнозувати та запобігати розвитку цього негативного явища.
— Тобто кафедра готує не гідрометеорологів узагалі, а саме гідрологів-гідрохіміків? Молодим фахівцям у такій вузькій галузі не важко знайти себе?
— Спеціальність дається взнаки тільки на п’ятому курсі — до цього студенти напряму «Гідрометеорологія» навчаються за загальною програмою. Зараз ми готуємося до ліцензування магістратури за фахом «Гідрологія та гідрохімія». Тож після закінчення бакалаврату у випускників є вибір: можуть далі навчатися в нас і здобути спеціальність гідролога-гідрохіміка, а можуть вступити до магістратури в Києві або Одесі, якщо їх більше цікавлять метеорологія або океанологія.
— Для молодої кафедри напевно нагальним є питання лабораторної бази. Як справляєтеся?
— Співробітничаємо, звичайно, з дослідними установами: Луганським обласним центром із гідрометеорології, Луганським інститутом агропромислового виробництва. Підтримуємо наукові зв’язки з Українським науково-дослідним гідрометеорологічним інститутом МНС і НАН України, з відділом боротьби з водною ерозією ґрунтів Всеросійського НДІ агролісомеліорації.
Але часом доводиться покладатися тільки на себе: деякі прилади для власних досліджень самі і винаходимо, і складаємо. Наприклад, для вивчення впливу промислових викидів на опади на кафедрі сконструйована унікальна дощувальна установка, яка імітує проходження дощу через забруднену газами атмосферу. Аналогічні за призначенням прилади існують, однак товщина шару атмосфери в них невелика — обмежує висота приміщення. Наша установка має висоту близько метра, а імітує ефекти проходження опадів через стометровий шар повітря — шляхом їхнього багаторазового промивання через газове середовище.
Зараз випробовуємо ще одну установку «ручної роботи» — з моделювання вітрової ерозії на териконах, вивчаємо залежність виносу породи від швидкості вітру.
У науковій роботі кафедри зійшлися два напрями: з одного боку — прогнозування та попередження втрат ґрунтів у результаті водної ерозії, з іншого — боротьба зі шкідливим впливом териконів. Працюємо з державної бюджетної науково-дослідної теми «Розроблення теоретичних і прикладних основ підвищення гідроекологічної безпеки урбанізованих і аграрних ландшафтів Донбасу».
— У чому суть ваших ідей і розробок?
— І на самих териконах, і на прилеглих пустищах багато невикористовуваних площ. Терикони можна використовувати для розвитку вітрової енергетики. У Європі на пустищах установлені цілі поля генераторів із сотнями агрегатів. З огляду на це плоскі терикони дуже перспективні, адже можна підняти генератори в область активних вітрових потоків. Зараз ми працюємо над обґрунтуванням такого проекту: досліджуємо розподіл вітрових потоків за вертикаллю, удосконалюємо конструкцію самих генераторів для встановлення на відвалі, обраховуємо економічні характеристики.
Інший напрям — використання деревини, яка залишається після вирубу догляду за насадженнями на териконах. Виявилося, що деревина акації за розмірами та якістю ідеально відповідає рудничним стоякам для шахт і може якнайкраще замінити стояки з дорогої привізної модрини. Тож на плоских териконах можна й доцільно влаштовувати справжні акацієві розплідники, тим більше що використання продуктів вирубу догляду в шахтах сприяє депонуванню накопиченого в деревині вуглецю.
— Користуючись нагодою, поставлю злободенне запитання: наскільки ймовірна повінь, якою нас так лякають останнім часом?
— Передумови для повені є. сніговий покрив формувався ще в грудні. Після нетипової для нашого регіону лютневої відлиги вода просочилася в ґрунт, наситивши його вологою. До того ж ґрунт замерз, тож пропускати нову більшу порцію талої води не може. Кінець березня — період, коли сніготанення відбувається досить швидко. Стоки потраплять у річкову мережу, відповідно підвищиться й рівень води в ріках. Однак навіть зараз прогнози робити складно.
— Тобто надійних методик для розроблення довгострокових прогнозів немає?
— Методик, які дозволяють спрогнозувати розвиток ситуації на кілька тижнів або місяць, багато. Є радянська, розроблена в Курську, у НДІ землеробства й захисту ґрунтів від ерозії; є вітчизняні, запропоновані фахівцями Українського науково-дослідного гідрометеорологічного інституту МНС і НАН України, ученими Одеського державного екологічного університету. Ці моделі дозволяють розрахувати стік талої води, а від цієї величини вже залежить витрата води в річці й, в остаточному підсумку, підвищення рівня води. На Заході зараз популярна американська WEPP-модель, головне призначення якої полягає в прогнозуванні навіть не стоку води як такого, а втрат ґрунтів унаслідок водної ерозії. Правда, до українських реалій ця модель поки не адаптована.
Однак у прогнозуванні катастрофічних явищ дуже важливе значення мають особливості кожної конкретної річки й прилеглої території. Тому більш корисними зазвичай є місцеві моделі та одержувані на їхній основі короткострокові прогнози.